VENNAD LÜ'D Hiina muinasjutt
Ammusel ajal elasid Hiinas kolm venda Lü'd.
Nad olid nii sarnased, et isegi ema tundis nad ära värviliste lindikeste järgi.
Lü esimene valitses tule üle.
Lü teine võis tühjaks juua mere
ja selle siis jälle tagasi lasta.
Lü kolmas mõistis lindude, kalade ja loomade keelt.
Ükskord...
Mure, mure,
milline mure.
Mille pärast, sa, vanake, nutad?
Kogu mu varandus oli üks münt, ja selle ma pillasin merre.
Kuidas ma nüüd koju lähen, mille eest ostan riisi oma eidele?
Ära nuta, vanake! - See mure on parandatav.
Kohe ma joon kogu mere põhjani tühjaks ja sa leiad oma mündi.
Ära joo, ära joo rohkem! Vaata, kala, ta hüüab meile midagi.
Mitte midagi ei kuule. - Kalade keel on kuuldamatu,
kuid ta hüüab kogu väest. - Mida ta hüüab?
Ta räägib, et kui sa jood ära kogu vee,
hukkuvad kõik kalad.
Ütle kalale, et kohe kui oleme mündi leidnud, annan ma vee tagasi.
Anna neile vesi kohe, aga münti püüavad nad ise otsida.
Ise? Noh, hästi.
Nad küsivad, et milline see münt oli? - Selline.
Oh, mure murekest. Siin pole minu münti.
Minu oma oli vasest, aga siin on kõik kuldsed.
Aga milleks sulle vaskne? Võta kuldsed.
Võta! - Selle raha eest...
Aitäh! - Tasa!
On juhtunud õnnetus. Jookseme, kiiresti!
Üks puuraidur raiub puud, millel on selle linnukese pesa.
Aga pesas on tal lapsukesed: kaks poega ja üks tütar. Jookseme kiiremini.
Pea kinni!
Oota! Ära raiu seda, näed - pesa!
Kui puu langeb, hukkuvad nende lindude lapsed.
Kaks poega ja üks tütar.
Varsti on öö, aga mul on vaja maha võtta veel kümme puud.
Ära muretse, hea puuraidur, me aitame sind.
Nii et siis nõnda -
tänaseks pidid sa ära õppima sõna tähega M.
Õigus? Väga hea.
Võid vastata. Noh, ma kuulan.
Mee!
No mis ma saan sulle öelda, mälu on sul hea, aga hääldus on viletsam.
Kordame veel kord. - Mää! - Hästi!
Jätkame tundi. Edasi?
Meed.
Mitte "meed, vaid "mäed". Mõistad? Ä. Mäed.
Mäed.
- Õige.
Noh, aga nüüd ütle mulle,
mis see on?
See...
Ära sega!
"Bee", see on kitse moodi. Aga kuidas on inimkeeli? Unustasid?
Aga seda me õppisime ju alles eile.
Mee, jah? - Pole õige.
Bee. Bee.
Puu, mitte "mee" ega "bee", vaid puu.
Puu, puu, mõistad?
Puu-ke-ne.
Väga hea. Aga linnukeeli?
Aga kuidas on "puu" kalade keeles?
Tubli!
Kinnitan, et ei möödu aastatki, kui sa räägid kõigis kolmes keeles.
Noh, ja nüüd võite mängida.
Ruttu! Jookse!
Jookse!
Kas sa ei näinud, et võimas isand tahtis seda kitse tappa?
Nägin. - Miks sa siis karjusid?
Selle pärast karjusingi, et nägin. - Kinni võtta!
Ja anda tiigrile ärasöömiseks.
Harr!
See pole tiiger, vaid närune kass! Koristage ta ära.
Aga poiss põletada lõkkes. Homme keskpäeval.
Sa küsid, kuidas sa saaksid mind aidata?
Aga kuidas sa saaksid mind aidata?
Nii väikene.
Võta, lenda!
Las ema ja vennad teavad,
et viimasel hetkel ma mõtlen neile.
Mitte kusagilt ei leidnud. - Mis küll võis temaga juhtuda?
Käisin kogu metsa läbi,
mitte kuskil ei näinud teda.
Kus ta on? Kus on mu väikseke?
See on tema! - See on tema!
Minu väikseke, kus ta on?
Me ei mõista sinu keelt.
Kes meile ütleb? - Mina.
Sina? - Mina.
Kuidas sa saad meid aidata? - Juhatada.
Juhata siis! - Juhata ruttu!
Häda! - Häda?
Kus ta on? - Mis on temaga juhtunud?
Vangis.
Vangis?
Hei, timukas! Võta poiss vastu.
Ja ära lase teda silmist.
See poisike on kaval nagu rebane ja võib sul käest libiseda.
Libiseb käest?
Ma isegi ei vaata ta peale, nagunii ta minu käest ei pääse.
Oh, timukas, ärge kiidelge!
Aga veame kihla! - Mille peale?
Mille peale tahad?
Mida annab sulle armuline mandariin tänase hukkamise eest?
Nii palju kui tahab, nii palju ka annab. - Siis sellest poole peale veamegi kihla.
Kas seda pole liiga palju? - Ahaa! Kartma lõid?!
Mina, ja kartma?!
Hei, abilised! Katke poiss selle tünniga seal.
Noh? Mida ütled, vangivalvur?
Kas ma vaatan ta peale? Ei.
Kas ta ehk libiseb ära mu käest? Ka mitte.
Noh, aga kus siis poiss on? - Olen siin.
Aga miks sa vahi all ei ole? - Ma petsin timukat ja põgenesin.
Aga siis mõtlesin ümber ja näete - tulin tagasi.
Nii et timukas lasi su käest?
Valve!
Võtta timukas kinni!
Mine, timukas, mine, kiidukukk. Võta oma kihlveo võit vastu!
Andke talle sada kepihoopi. - Oh, armulisim mandariin.
Mulle saab anda ainult viiskümmend, sest poole ma kaotasin vangivalvurile.
Saad kätte kõik sada hoopi, aga pärast võid maksta võlga vangivalvurile.
Põle kuumalt, tuleleek, tagane sa minu eest.
Liikumatu seinana seisa minu ette sa.
Pillu õhku sädemeid, haihtu, ma ei karda neid!
Leeke! Leeke!
Päästke! Vett! Vett!
Kui ta ei hukkunud tules, las siis upub vees.
Viige ta minu kiirekäigulisele laevale.
Päikesetõusu ajaks tulen ka ise.
Vaata! Vaata!
Kohe küsin, kohe küsin.
Kalad küsivad, kas nad peaks ehk mandariini tagasi andma?
Ütle kaladele, et ärgu muretsegu.
Jutustas Pastella